Hvad foregår der?
Hvorfor skal du i bad?
Det skal jeg heller ikke.
Far!
Tag det roligt. Det er bare et jordskælv til.
Jeg er lige her. Lige her.
Urene gik i stå klokken 01.17.
Der kom et langvarigt lysglimt -
- efterfulgt af en række dybe drøn.
Jeg tror, det er oktober...
...men jeg er ikke sikker.
Jeg har ikke haft en kalender i årevis.
Hver eneste dag er mere grå end den foregående. Det er koldt, -
- og det bliver stadigt koldere, mens verden langsomt dør.
Ingen dyr har overlevet, og alle afgrøder er gået til.
Snart vil træerne verden over vælte omkuld.
Vejene befolkes af flygtninge med trækvogne -
- og bander med våben.
Alle er på jagt efter brændstof og mad.
I løbet af et år brændte der bål på bakkedragene, -
- der genlød af vanvittig messen.
DETTE ER DRABETS DAL JEREMIAS' BOG 19,6
Kannibalisme finder sted.
Kannibalisme er det, alle frygter.
Jeg bekymrer mig mest om mad. Hele tiden mad.
Mad og kulde og vores sko.
Jeg fortæller drengen historier om heltemod og retfærdighed, -
- selvom jeg har svært ved at huske dem.
Jeg ved bare, at barnet er mit livsgrundlag.
Og hvis ikke han er Guds ord, -
- så har Gud aldrig talt.
"Hvis du slog med tungen som en kamæleon, -
- kunne du hapse maden i dig uden at bruge hænderne."
"Men hvad ville din mor sige til det?"
"Hvis din hals var som en tranes, -
- måtte du række armen højt op -
- for at klø dig i håret."
Lad os se nærmere på det.
Måske er der noget her. Majs, måske.
Nej.
Deres mad slap op.
Måske er der nogle græsfrø oppe på høloftet.
Næppe.
Det er ikke det, du tror.
De begik selvmord.
Hvorfor?
Det ved du jo godt.
Der er to tilbage. En til dig og en til mig.
Du stikker den ind i munden og sigter opad.
Ligesom jeg har lært dig.
Sådan her.
Og så trykker du af.
Er du med?
Er det en aftale?
Er du sulten?
Tak. Jeg er tørstig.
Tørstig? Vil du have vand?
Du ser godt ud.
Åh nej...
- Vi behøver ikke at få det. - Det tror jeg nu, vi gør.
Nej, jeg vil ikke. Det her er jo ikke noget liv.
Du må presse til.
Kom her.
Pres til.
Hurtigt. Vågn op.
Vi må flygte. Af sted.
Du skal ikke se på dem. Se på mig.
Hvis du kalder på dem, er du død. Hvor kommer I fra?
Er det ikke lige meget? Hvor kommer I selv fra?
Har I ammunition til de geværer?
Du skal ikke se derhen.
- Hvad lever I af? - Det, vi finder.
- Det, I finder? - Ja.
Du tør jo ikke skyde.
Du har højst to patroner. Måske kun en. Og de vil høre skuddet.
Måske, men det vil du ikke.
Kuglen vil sidde i din hjerne, før du hører det.
At kunne høre kræver en pandelap og ting med navne som -
- colliculus og gyrus temporalis. Hos dig vil de være blevet til mos.
- Er du læge? - Jeg er ingenting.
En af os er kommet til skade. Du skal nok blive belønnet.
- Se på ham igen, og jeg skyder. - Drengen ser sulten ud.
Kom med ned til bilen og få noget mad.
Der er ingen grund til at spille hård negl.
I har jo ikke noget mad.
- Kom så her. - Jeg skal ingen steder.
Du tror måske ikke, jeg vil dræbe dig?
- Så tager du fejl. - Ved du, hvad jeg tror?
Jeg tror, du er en kylling. Du har aldrig slået nogen ihjel.
Et skud! Hvem er det, der skyder?
Lad os komme væk.
Inde mellem træerne!
Der sker dig ikke noget. Jeg er lige her.
Kom så.
Jeg prøver at ligne enhver anden omvandrende voldsmand...
...men mit hjerte hamrer.
Hvad drengen angår...
...er jeg kun usikker på én ting.
Kan jeg få mig selv til det...
...når tiden er inde?
Der sker dig ikke noget. Jeg passer på dig.
Jeg dræber enhver, der rører dig.
Det er min opgave.
Du må holde op med at græde.
Vi må videre.
Vi skal finde vognen.
Kom så.
Hold pistolen.
Det er, hvad vi har tilbage.
Jeg burde have gjort det, dengang vi havde flere patroner.
De vil indhente os, og så dræber de os.
De vil voldtage mig og voldtage din søn, -
- og så vil de dræbe os og spise os.
- Uanset hvad der skal til... - Ti dog stille.
Jeg vil gøre hvad som helst. Hvad som helst.
Hvad skulle det være?
Hvorfor spørger jeg? Jeg burde tømme pistolen ind i hjernen på mig selv -
- og lade dig sidde tomhændet tilbage.
Du må ikke sige sådan noget.
Du har ret. Der er ikke mere at sige.
Mit hjerte gik i tusind stykker, den nat han blev født.
Vi skal nok overleve det her.
Vi giver ikke fortabt.
Jeg har ikke lyst til bare at overleve.
Fatter du ikke det?
Det vil jeg ikke.
Hvorfor vil du ikke lade mig tage ham med mig?
Du rører den ikke.
Jeg ville tage ham med mig, hvis ikke det var for dig.
Hør lige dig selv.
Du lyder jo...
...vanvittig.
Der er andre familier, der gør det.
Lad os tage et bad.
Hør her.
Der er noget, vi må tale om.
Ham manden...
Der er ikke mange gode mennesker tilbage.
Vi må tage os i agt for de onde mennesker. Vi må...
...bære flammen videre.
Hvad for en flamme?
Flammen inde i dig selv.
- Er vi stadig gode mennesker? - Ja, det er vi.
Selvfølgelig er vi det.
Vil vi altid være det, uanset hvad der sker?
Det vil vi altid være.
Hvad er det?
En gave til dig.
Værsgo.
Det smager godt.
- Du skal også smage. - Nej, drik du det.
Du skal smage.
Der er brus i.
Det er til dig.
Kom.
Jeg er på vej.
Jeg er sulten.
Det ved jeg godt. Det er jeg også.
Er vi stadig på vej sydpå?
Selvfølgelig.
- Måske er der mad dernede. - Det gælder bare om at nå kysten.
Jeg ville ønske, jeg var sammen med mor.
Ville du ønske, du var død?
Ja.
Sådan noget må du ikke sige. Det er noget skidt.
Jeg kan ikke gøre for det.
Du må holde op med at tænke på hende.
Det må vi begge to.
Hvordan gør vi det?
Det var rigtigt.
Skal du i det mindste ikke tage afsked med ham?
Nej.
- Hvorfor ikke? - Det magter jeg ikke.
Hvorfor kan du ikke blive her til i morgen?
- Det kan jeg bare ikke. - Bliv her én nat mere.
- Jeg må af sted. - Hvorfor?
Hvorfor skal du af sted? Hvorfor?
Hvad skal jeg sige til ham?
Tag sydpå.
Hold ham varm, og tag sydpå.
I overlever ikke en vinter mere her.
Hvorfor vil du ikke hjælpe mig?
Du kan jo ikke se en hånd for dig.
Jeg behøver ikke at kunne se.
- Jeg bønfalder dig... - Lad være med det.
Lad være.
Hun var væk.
Og hendes kulde var hendes sidste gave til mig.
Hun døde et sted i mørket.
Mere er der ikke at fortælle.
Se, der er farver.
Vil du have en dukkert?
Kom bare.
Far...
Der er en grund til, at den er låst.
Der sker ikke noget.
Tag det roligt.
Hvad var det?
Åh gud...
Hjælp os...
- Hjælp os... - Ud herfra.
Vent! Vent!
De slæber os hen til røgeriet...
Nej! Nej! Nej!
Onde mennesker. Onde.
Onde mennesker...
- Hvem har ladet vinduet stå åbent? - Jeg prøver at lukke stanken ud.
- Hvad for en stank? - Kan du ikke lugte den længere?
Jeg går op og klæder om.
De er onde mennesker...
Tag den. Tag den!
Tag den nu. Du skal ikke være bange.
Når de får fat i dig, må du gøre det, ligesom alle andre.
Du er nødt til at være tapper.
Du ved, hvordan du skal gøre.
Hvad er det, du gør?
Tilgiv mig.
Får jeg dig at se igen?
Hvornår får jeg dig at se?
- Hvad foregår der? - Hvad fanden var det?
Kom. Vågn op. Vågn op.
Vi må væk herfra. Vi må se at komme væk.
Kom så.
Vi må løbe.
Det er den sidste.
Vi kunne aldrig finde på at spise nogen, vel?
Nej, selvfølgelig ikke.
Lige meget hvor sultne vi var?
- Heller ikke hvis vi sultede? - Vi sulter nu.
Vi er nemlig gode mennesker.
Ja.
Og vi bærer flammen videre.
Ja.
Denne vej.
Hvad er det for et sted, far?
Mit barndomshjem.
Det er mig.
Her stod juletræet, da jeg var dreng.
Og her hængte vi sokkerne op.
Jeg kan ikke lide det her.
Vil du hellere vente udenfor?
Nej, vent!
Vent!
Vent nu lidt. Jeg gør dig ikke noget.
Hvad er det, du laver?
- Hvad er det, du laver? - Det var en lille dreng.
Hvad for en lille dreng? Hvad fanden er det, du laver?
- Jeg så en lille dreng! - Der er ikke nogen dreng.
Jo, han var ligesom mig!
- Kom så her. - Nej!
Hold så op! Du skræmte mig fra vid og sans.
Jeg vil se ham!
Hvad fanden laver du?
Jeg vil se ham! Det vil jeg bare!
- Han er lige derhenne. - Jeg forstår det godt.
Lige derhenne...
Det skal nok gå.
Han forestiller sig, hvordan der er ude ved kysten.
At der vil være andre børn.
Han spørger, hvad der blev af mine venner, -
- og jeg forklarer, at de er døde.
At jeg savner dem.
Når jeg er helt modløs, -
- prøver jeg at drømme, som et barn drømmer.
Skal vi dø nu?
Hvad tror du, der vil ske?
Tror du bare, vi falder om og dør?
Det tager lang tid at dø af sult.
Hver dag er en løgn.
Men jeg dør langsomt. Det er ikke løgn.
Jeg forsøger at forberede ham på den dag, hvor jeg ikke er mere.
Det er jo ikke noget, du ikke har set før.
Far!
Hvad er der i vejen?
Se.
Vi ser tynde ud.
Vi er tynde.
Kom, vi går.
Din mor spillede så smukt.
Det kan jeg ikke huske.
Det var også... før.
- Lad være. - Der sker ikke noget.
Far, lad nu være...
Der sker ikke noget.
Du gode gud...
Kom herned!
- Kom herned! - Hvad har du fundet?
Alt.
Jeg har fundet alt.
Hvad er alt det for noget?
Mad.
Det er mad.
Her. Kan du læse, hvad der står?
- "Pærer". - Ja, pærer.
Hvad vil du have til morgenmad?
- Hvad er der? - Ikke noget.
Er det i orden, at vi tager alt det her?
Ja. Det ville de have ønsket.
- Burde vi ikke sige tak til dem? - Jo, gør du det.
Sådan her?
Tak for...
...suppe og Cheetas...
"Cheetos".
Og for alt det andet, kære mennesker.
Det var flot.
Så er det din tur.
Tak, -
- kære mennesker.
Kan du lide det?
Vi var heldige, ikke, far?
Jo.
Læg dig til at sove.
Hvad er der?
Du...
Du må ikke røre mine ting.
Okay. Undskyld.
Nu skal du prøve noget skønt. Luk øjnene.
Hvad siger du så?
Shampoo.
- Var det bedre? - Ja.
Hvordan ser jeg ud?
Hvad synes du?
Må jeg smage?
- Hvorfor ikke? - Det er ikke noget for dig.
Man bliver fjollet af det.
Er du okay?
Du synes, jeg er fra en anden verden, ikke?
Lidt.
Hvad var det?
Det lød som en hund.
Det er ikke en hund.
Jo, det er.
Det er en hund.
Hvis det er en hund...
...så er den sammen med nogen.
Hvem?
Det ved jeg ikke. Og jeg har ikke lyst til at finde ud af det.
- Men jeg vil ikke væk herfra. - Her er ikke sikkert længere.
Vi må af sted.
Hvad gør vi med alle tingene?
Vi må tage så meget, vi kan bære.
Du tror altid, der vil ske noget slemt. Vi fandt da det her sted.
Jeg har set ham.
Jeg har ikke noget, I kan tage. I er velkomne til at se efter.
Jeg ejer intet.
Vi er ikke røvere.
- Jeg sagde, vi er ikke røvere. - Hvad er I så?
Vi er ligesom dig.
- Hvorfor følger I efter mig? - Det gør vi ikke.
- Vi kunne give ham mad. - Han får ikke noget.
- Han er bange. - Det er vi alle sammen.
Vær nu sød, far.
Godt så. Men kun en enkelt.
Værsgo. Tag den.
- Hvad med en ske? - Han får ikke en ske.
Du skal...
...trække i den.
Sådan.
Spis. Det smager godt.
Han er sulten.
Det kan jeg se.
Jeg ved også, hvad du vil spørge om, og svaret er nej.
Hvad er spørgsmålet?
Vi kan ikke beholde ham.
Vil du spise sammen med os?
Det ved jeg ikke. Hvad skal jeg gøre for det?
Du skal ikke gøre noget.
- Kan du gå? - Ja.
- Hjælp ham. - Det kan du selv gøre.
Jeg kan godt gå selv. Jeg kan godt.
Hvor gammel er du?
90 år.
Den er sgu god med dig.
Siger du det, for at folk ikke skal gøre dig fortræd?
- Virker det? - Niks.
- Hvad hedder du? - Ely.
- Ely? - Hvad er der i vejen med det?
Du skal ikke holde ham i hånden.
Den lille dreng. Er han din?
Din søn?
- Ser det måske ikke sådan ud? - Jeg ser ikke så godt.
Nå, så det gør du ikke?
- Kan du se mig? - Jeg kan skimte, at der er nogen.
Han er en sød, lille dreng.
- Nu skal du sove. - Nej...
- Godnat. - Godnat.
- Godnat, min ven.
Den kan du godt se, ikke?
Da jeg så drengen...
...troede jeg, jeg var død, og at han var en engel.
Jeg havde også en dreng engang. Min søn.
Jeg troede aldrig, jeg skulle se et barn igen. At det skulle -
- overgå mig.
Han er en engel.
For mig er han en gud.
Men det håber jeg ikke, han er.
At være på farten med den sidste gud...
...det ville være...
...en farlig situation.
Hvad blev der af din søn?
Jeg kan ikke bære at tale om det.
I hvert fald ikke med dig.
Jeg vidste, det ville ske. Noget i den retning.
Der var varsler.
Andre mente, det var noget sludder, men jeg troede på det.
- Forberedte du dig på det? - Hvad skulle man gøre?
Man ville alligevel ikke vide, hvad man skulle stille op.
Men lad os sige...
...at man var det sidste menneske på Jorden.
Hvordan kunne man vide, om man var det sidste menneske på Jorden?
Man ville ikke vide det. Man ville bare være det.
- Måske ville Gud vide det. - Gud ville ikke vide...
Gud ville ikke vide, hvad han ved.
Hvis Gud findes, så har han vendt os ryggen.
Og den, som skabte mennesket, vil ingen menneskelighed finde her.
Så tag dig i agt. Tag dig i agt.
Ønsker du nogensinde, at du ville dø?
Nej. Det nytter ikke at gøre sig nogen forhåbninger i disse tider.
- Han skal dø, og det rører dig ikke. - Det rører mig nok.
Når vores mad slipper op, får du mere tid til at tænke over det.
Du siger, vi skal passe på de onde mennesker.
Den gamle mand var ikke ond. Du kan ikke engang skelne længere.
Så er den i sikkerhed.
- Ved du, hvor vi er? - 150 km fra kysten i fugleflugt.
I fugleflugt?
Det betyder "i lige linje", men den kan vi ikke følge.
Der findes ikke fugle, vel? Det er kun i bøgerne.
Ja, kun i bøgerne.
- Kunne der findes fugle et sted? - Det er nok usandsynligt.
Kan de flyve til Mars eller sådan et sted?
Vi må hellere vende om.
Hvad er det?
Lad os komme væk.
Løb! Løb!
Kom så.
Kom så. Løb.
Bliv her! Stop!
Det skal nok gå.
Nu er det overstået.
Jeg drømte noget grimt.
Hold op.
Jeg fortæller ham, at når man drømmer grimme ting, -
- betyder det, at man stadig kæmper. At man stadig er i live.
Det er, når man begynder at drømme dejlige ting, -
- at man skal være bekymret.
- Her? - Nej.
Vi er tættere på, end du tror.
Vi er her.
Og her er havet.
Det her?
Er det blåt?
Havet?
Det ved jeg ikke. Det var det engang.
Vent...
Jeg er ked af, det ikke er blåt.
Vi skal nok klare os. Vi må bare fortsætte sydpå.
Hvad er der på den anden side?
Ingenting.
Noget må der da være.
Måske er der en far...
...og hans lille dreng, der også sidder på en strand.
- Er du okay? - Jeg har det ikke så...
Du godeste.
Du er jo gloende.
- Undskyld. - Du har ikke gjort noget galt.
Jeg er lige her.
Må jeg spørge dig om noget?
Selvfølgelig.
Hvad ville du gøre, hvis jeg døde?
Hvis du døde...
...så ville jeg også ønske at dø.
- Så du kunne være hos mig? - Ja.
Så jeg kunne være hos dig.
- Hvad skal du? - Jeg svømmer ud til den båd.
- Hvorfor? - Jeg vil se, hvad jeg kan finde.
Her. Du må holde vagt.
Og hold dig varm.
Hvad fanden er der sket?
- Undskyld. - De har taget alt.
Vores mad.
Mine sko.
Fandens også!
Undskyld, det var ikke med vilje. Jeg faldt i søvn.
Vi skal nok få det tilbage.
Flyt dig fra vognen. Slip kniven.
Jeg slipper ikke en skid.
- Fanden tage dig. - Far, du må ikke dræbe ham!
Nu har jeg gjort, som du sagde. Lyt nu til drengen.
Hvor længe har du fulgt efter os?
Jeg fulgte sgu ikke efter jer. Jeg så bare vognen og tog den.
Jeg rørte ikke drengen.
Tag tøjet af. Hver en trævl.
- Det må du ikke gøre... - Gør det så.
- Tag det roligt. - Jeg dræber dig. Lige nu og her.
Jeg er ikke ude på ballade.
Jeg beder dig...
Det her er ikke nødvendigt.
Også skoene. Smid dem op i vognen.
Smid dem op i vognen!
Gør det så.
Det her er ikke nødvendigt. Du behøver ikke behandle mig sådan.
- Du gjorde det samme mod os. - Jeg bønfalder dig. Lyt til drengen.
Jeg sulter.
Du ville have gjort det samme. Jeg dør jo herude.
Jeg dør jo.
Nu lader jeg dig i stikken, ligesom du lod os i stikken.
Hjælp mig med at trække vognen. Træk vognen!
Tænk, hvis vi ikke havde fanget ham. Du må tage ved lære.
Jeg er her ikke til evig tid.
Før eller senere må du lære at tage vare på dig selv.
Hjælp mig så med den forpulede vogn!
Hold nu op med at surmule.
Han er væk nu.
Han er ikke væk. Du må hjælpe ham, far.
Hjælp ham. Han er jo bare sulten.
- Nu dør han. - Han ville være død alligevel.
Han var så bange.
Jeg er også bange. Forstår du det?
Jeg er bange.
Det er ikke dig, der går med alle bekymringerne.
Jo, det er.
Hvad sagde du?
Jo, det er!
Det er mig!
Hjælp mig med at skubbe.
Hallo?
Far.
Hvad har du fundet?
- Hvad er det? - Det er en bille.
I dækning!
- Far! - For satan!
Nej! Far!
Dit forpulede svin!
- Er der andre her? - Dit møgdyr.
- Hvorfor følger I efter os? - Vi følger ikke efter nogen.
Det var jer, der fulgte efter os.
Lige der.
Vent lidt...
Vent... vent...
Nej...
Vi er nødt til at efterlade den.
Jeg kan ikke mere.
Hvis jeg var Gud...
...ville jeg have skabt verden, præcis som den er...
...og intet have ændret.
Det er derfor, jeg har dig.
Jeg har dig.
Du skal nok klare den.
Du må ikke blive her for længe.
Du er nødt til at fortsætte.
Du ved ikke, hvad der venter rundt om hjørnet.
Du skal nok blive rask, far. Det skal du.
Det har været længe undervejs.
Bare fortsæt sydpå.
Gør alting, som vi gjorde det.
Hav pistolen på dig hele tiden.
Du må aldrig lade nogen tage den.
Du skal finde de gode mennesker, men du må ikke tage nogen chancer.
Er du med?
Men jeg vil være hos dig.
Og jeg vil være hos dig...
...men det går ikke. Du er nødt til at give slip på mig.
Nej.
Tag mig med. Vil du ikke nok?
Det troede jeg, jeg kunne.
Gør det nu, far. Hvad skal jeg stille op?
Hold mig i hånden...
Du sagde, du aldrig ville forlade mig.
Det ved jeg godt.
Tilgiv mig...
Min dreng... Min dreng.
Du har hele mit hjerte.
Det har du altid haft.
Far!
Nej...
Far...
Hvor er manden, du fulgtes med?
Er han din far?
Ja. Han var min far.
Jeg synes, du skulle komme med mig.
- Er du et godt menneske? - Ja. Læg nu pistolen væk.
Jeg må ikke lade nogen tage den fra mig.
Jeg tager den ikke. Jeg vil bare ikke have, du sigter på mig.
Du har to valgmuligheder.
Du kan blive hos din far eller tage med mig.
Hvis du bliver her, skal du holde dig fra vejen.
- Hvordan ved jeg, om du er god? - Du er nødt til at tage chancen.
Har du børn?
Ja, det har vi.
Har du en lille dreng?
En lille dreng og en lille pige.
- Hvor gammel er han? - På din alder.
Og du har ikke spist dem?
Nej.
- Du spiser altså ikke mennesker? - Nej, det gør vi ikke.
Og...
...bærer du flammen videre?
- Om jeg hvad? - Bærer flammen videre.
- Du er vist godt skræmt, hvad? - Gør du?
Ja, jeg bærer flammen videre.
Må jeg tage med jer?
Ja, det må du.
Jeg skal nok tale med dig hver dag.
Og jeg glemmer dig aldrig.
Lige meget hvad der sker.
Lige meget hvad der sker, far.
Hvor er jeg glad for at se dig.
Vi fulgte efter jer. Vidste du det?
Vi så dig sammen med din far.
Jeg er så heldig.
Jeg var så bekymret for dig. Men nu er der intet at være bekymret for.
Lyder det okay?
Okay.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2009